ELEFANTMANDEN
Delvis baseret på "Elefantmanden" af sir Frederick Treves.
VANSKABNINGER
ADGANG FORBUDT
FRUGTEN AF ARVESYNDEN
Skat, hold nu op.
Lad os tage vores kære, små børn med på skovtur.
Det kan De ikke. Jeg kender mine rettigheder.
Jeg har skam bemyndigelse til at lukke Deres butik.
Dette er en hån mod tilskuerne for slet ikke at tale om staklen selv.
Han er en vanskabning. Hvad skal han så leve af?
Vanskabninger får være, hvad de er.
Men det her er direkte uhyrligt! Betjentene vil bortvise Dem. Farvel.
Stands, sir. Denne vej...
På landevejen igen...
Min dyrebare.
Vi vil se stadig flere af disse maskinulykker, mr. Hodges.
Hæslige tingester, disse maskiner. Umulige at tale til fornuft.
Sikke et rod.
Stram rebet.
Tænger, tak.
Hvem der?
- Undskyld, mr. Treves... - Ja, hvad er der?
- Jeg har fundet det. - Godt. Så du det?
- Nej. - Jeg kommer lige om lidt. Tak.
- Hvem var det? - En ven.
- Hvad har du nu for? - Ikke noget.
- Sig det nu, Freddie. - Ikke noget af betydning.
Den frygtelige Elefantmand
- Er De indehaveren? - Og hvem er så De, sir?
Blot en nysgerrig, der gerne vil se den.
Det går nok ikke. Nej, vi har...
Lukket.
Jeg vil betale fyrsteligt for en privat forevisning.
- De er altså indehaveren? - Hvem har sendt Dem? Glem det...
Jeg er... ejeren.
Livets...
...veje er uransagelige.
Tag blot den skæbne, der blev dette væsens stakkels mor til del.
Slået i jorden -
- i sit svangerskabs fjerde måned af en vild elefant.
Slået i jorden på en ikke kortlagt afrikansk ø.
Og resultatet...
...er åbenlyst for enhver.
Mine damer og herrer. Den frygtelige...
Elefantmand.
- Rejs dig. - Rejs dig!
- Drej rundt. - Drej rundt, drej rundt!
Ja... Og så kommer De med ham klokken ti i morgen tidlig, mr...?
Bytes. Han skal nok være der.
Her er mit kort, og så sender jeg en drosche.
Det er en aftale.
Vi forstår hinanden. Det her stikker dybere end pengene.
- Vi forstår hinanden fuldt og helt. - Tak, mr. Bytes.
Føj for en stank.
Jeg søger mr. Frederick Treves.
Nu skal jeg tilkalde ham... Sygeplejerske!
Mr. Treves, der er...
Ja, han er ventet.
Er De chaufføren? Er der andre med Dem?
- Nej, kun den herre. - Tak for Deres ulejlighed.
- Det var så lidt. - Tak.
Denne vej.
Jeg går op, mrs. Mothershead, og jeg vil ikke forstyrres.
Naturligvis, sir.
Kommer du med?
Gør, som lægen siger!
Afgang.
Jeg hedder Frederick Treves og er kirurg her på London Hospital.
Jeg underviser i anatomi på det medicinske fakultet.
Jeg vil meget gerne undersøge dig for at...
Er det i orden med dig?
Sid ned.
Først har jeg et par spørgsmål. Er det i orden med dig?
Din ejer... Ham, der passer dig, siger, at du er englænder -
- og hedder John Merrick. John Merrick. Stemmer det?
Nu prøver jeg at stille dig et spørgsmål, -
- som du kan besvare ved at bevæge hovedet.
Har du altid været, som du er nu? Har du nogen smerter?
Er dine forældre i live?
Forstod du spørgsmålet? Din far og mor, er de døde?
Freddie...
Det må du undskylde. Jeg var ikke klar over...
Freddie, hvad var det der?
Det får du at se til mit foredrag. Indtil da må du love at holde tæt.
- Det må være lidt af et fund. - Jeg ved det ikke endnu.
"Ikke noget af betydning", hva'?
Ikke et ord til nogen, Fox.
Som du vil.
Jeg tror, jeg undersøger dig nu. Så gemmer vi spørgsmålene lidt.
Er du rar at tage hatten af?
Du skal ikke være bange. Jeg vil bare kigge på dig.
Tag hatten af. Du skal ikke være bange.
Tak... Goddag.
Mr. Thomas, mr. Rogers...
Træk forhænget fra.
Han er englænder. Han er 21 år gammel.
Hans navn er John Merrick.
I mit virke er jeg stødt på mange ansigtsdeformiteter, -
- der skyldtes ulykke eller sygdom såvel som kropslige skamferinger.
Men aldrig har jeg set en så grotesk udgave af et menneske.
Tillad mig at henlede Deres opmærksomhed på følgende:
Bemærk den ekstreme hovedstørrelse.
Den ubrugelige højre side og den alarmerende rygskævhed.
Drej dig rundt.
Den løsthængende hud -
- og de trævlede svulster, der dækker 90% af kroppen.
Alt tyder på, at disse lidelser er medfødte -
- og er blevet stedse forværret. Patienten har også kronisk bronkitis.
En interessant ting; Trods førnævnte skavanker -
- er patientens genitalier forblevet intakte og uberørte.
Ja, tak.
Venstre arm er også helt normal.
Og således, mine herrer, som følge af kraniets form, -
- den udbredte vortevækst og de enorme hudfolder, -
- benudvæksterne på højre side, den massive distorsion af hovedet -
- og det udbredte område, der dækkes af papillom, -
- har patienten fået tilnavnet "Elefantmanden". Tak.
Du nævnte ikke hans mentale tilstand.
Han er født imbecil. Manden er komplet idiot.
Det håber jeg da, ved Gud.
Hvor har du været?
Ud!
Hvordan skal jeg kunne spise i den larm?
Nej, Bytes!
Hvor har du været? Hvad har du lavet?
- Kom med, han er syg. - Hvordan det?
Det lyder sådan...
Hvad har De gjort ved ham? Det har stået på hele natten.
Han havde det fint, da han gik, og se ham nu lige.
Ja, jeg ser.
- Hvad er der sket? - Han faldt! Han falder tit.
- Et meget alvorligt fald... - Ja, han er et lille klods.
Han ser sig aldrig for. Men han har jo mig til at passe på sig.
- Hvorfor sidder han op? - Sådan sover han.
Hvis han lægger sig ned, dør han. Hans hoved er for stort.
- Han må på hospitalet. - Kan De ikke behandle ham her?
Han er mit levebrød. Vi er... kompagnoner.
- Han er alle tiders vanskabning. - Hør nu lige her.
Deres levebrød er tabt, hvis han dør. Nu skaffer jeg en drosche.
Jeg sætter virkelig pris på det her. Og jeg kan være Dem til stor hjælp.
Jeg bevæger mig i de kredse, hvor... den slags ting findes.
Faktisk... findes der alt, hvis De forstår...?
- Jeg skal nok ordne sagen. - De er en fornøjelse at handle med.
HOSPITALSDIREKTØR
En skål havregrød, tak.
- Spiser De med patienterne? - Næ, det er til en patient.
- Jamen, så værsgo. - Tak.
Treves, kom lige herned.
Hvad har De der?
Milde skaber, har De pludselig fået smag for det der?
- Det er ganske næringsrigt. - Muligvis, men til voksne mænd?
Sygeplejerske! Når De får tid, -
- vil De så give det her til patienten i isolationsstuen?
Ja, sir...
Han gør Dem ikke noget.
Nå, gør han ikke? Treves, jeg vil lige tale med Dem.
Hemmelighedskræmmeri hører ikke hjemme på et hospital.
Maskerede personer på gangene vækker opmærksomhed.
Hvorfor er han i isolation? Der er vel ikke smittefare?
Slet ikke. Han har kronisk bronkitis og er blevet tævet.
Så læg ham på en stue.
Han er voldsomt deform. Han ville nok chokere de andre patienter.
Javel, deform! Vil det sige, at han er absolut uhelbredelig?
De er udmærket klar over, at vi ikke tager uhelbredelige patienter.
Ja, sir. Men dette tilfælde er helt exceptionelt.
De har min fulde forståelse.
Kontakt dog Hospitalet for de Uhelbredelige.
- De kan måske tage ham. - Ja... Vil De hilse på ham?
- Undskyld mig. - Elefantmanden...
Undskyld, undskyld.
Jeg burde have advaret Dem. Kan De tilgive mig?
- Går det? - Ja, sir.
Bed mrs. Mothershead kigge herop. Hun skal banke på og vente på mig.
Det må du undskylde.
Du får en ny tallerkenfuld. Du må være meget sulten.
Du vil få det godt her. Jeg skal nok sørge for dig.
Tak, skæbne!
Nå, så du er Elefantmanden.
Jeg har godt nok aldrig set mage. Hvad fa'en er der sket med dig?
Nå, stum?
Jeg sætter pris på folk, der kan tie stille.
Kom, snup et hiv.
Kom nu... Nej?
Du burde være lidt imødekommende.
Ellers bli'r man upopulær.
Vi to skal være venner. Jeg kender mange, der vil møde dig.
Og det kommer de til. Stol på det.
Hvad laver du dernede? Kom nu, op i sengen.
- Han forstår kun tørre tæsk. - Dem har han fået nok af.
Han skal behandles venligt og tålmodigt.
Det har De sikkert tid til, mr. Treves. En anden skal lede et helt hospital.
De skal ikke spilde tiden på ham. Det er jo som at tale til en mur.
Ikke for at lyde barsk, men han hører ikke til her.
Ærlig talt, sir... Hvad kan De gøre for ham?
For resten vil mr. Carr Gomm gerne se Dem, når De har tid.
Jeg kan kun hjælpe dig, hvis du hjælper mig.
Jeg tror, du har noget, du vil fortælle mig. Inderst inde.
Du er nødt til at hjælpe mig.
Havde du ikke noget, du ville sige?
Jeg må vide, hvad du føler og tænker.
Forstår du det?
Bare nik med hovedet, hvis du forstår. Bare nik...
Godt.
Du forstår altså.
Nu vil jeg høre dig tale. Vis dem, at du ikke er nogen mur.
Tal til mig.
Sig nu noget. Jeg vil høre, hvordan du taler.
Jeg slår dig ikke, men jeg må vide, hvordan du siger tingene.
Meget langsomt... Sig "ja".
Sig "ja".
Ja.
Lige en gang til..."Ja".
Jo, det forstod jeg godt. Flot. Virkelig flot.
Nu siger jeg nogle ord, som du skal gentage. Er du med?
Sig: "Goddag, mit navn er..."
"John Merrick".
Nej... Det var flot. Sig "John Merrick".
Goddag, mit navn er John Merrick.
Du kan godt tale.
Hvordan er De kommet herop?
- Jeg vil have min mand igen. - Hvordan er De...?
Jeg vil ha' min mand.
Han er stadig syg. Gå med ned, så skal jeg forklare...
Lad være!
De har haft rigelig tid... at helbrede ham i.
Og nu kommer han med mig. Er det så forstået, mr. Treves?
- Vi havde en aftale. - De har helt misforstået.
Han er faldet og har slået sig alvorligt... Hvis De forstår?
- Han er min patient. - Den er god med dig!
Mr. Bytes, De profiterer bare af en andens elendighed.
Og er du måske bedre end mig?
Du ville ha' vanskabningen for at skabe dig et navn.
Du, min fine ven.
Jeg gav dig vanskabningen. I tillid.
I videnskabens navn.
- Og nu vil jeg have ham igen. - De ejer ikke manden, så hold op!
Giv mig ham.
For at De kan slå og udsulte ham? De behandler ham værre end en hund.
- Jeg går til myndighederne. - Jamen, gør De endelig det!
De vil sikkert gerne høre historien fra alles side.
Jo... Jeg tror faktisk, at vi to forstår hinanden.
Nuvel.
Hvilken ualmindelig utiltalende type.
Nå, Treves. Jeg må vist hellere få hilst på Deres patient.
Mange tak... Tak.
- Skal vi sige om et par dage? - Lad os sige i morgen kl. 14.
- Jo, hvis det passer Dem bedst. - Så siger vi kl. 14.
Mange tak.
KI. 14...
De er nok tidlig på den igen i dag, mr. Treves.
- De ku' godt blive mælkemand. - Det skal jeg huske, Charles.
"Han kvæger min sjæl."
"Han leder mig ad... veje for sit navns skyld."
"Retfærdighedens".
"Han leder mig ad retfærdighedens veje for sit navns skyld."
Virkelig flot.
Når vores gæst kommer, skal du bare gentage det.
Jeg præsenterer jer, og så siger du, hvad du har lært.
Jeg hjælper dig, så du skal ikke være bekymret.
Jeg siger: "Det her er mr. Carr Gomm. Og så svarer du:
Goddag. Mit navn er John Merrick. Det glæder mig at møde Dem.
Flot. Nu henter jeg mr. Carr Gomm.
Det er kun et fysisk problem.
Hans besvær med visse lyde skyldes mundens deformitet.
- Men han kan godt tale. - Men forstår han, hvad man siger?
Ja, ja, men...
Han vil gerne gøre et godt indtryk, så han virker måske nervøs.
Kom ind.
Det her er mr. Carr Gomm. Mr. Carr Gomm, John Merrick.
Goddag, mit navn er John Merrick. Glæder mig at møde Dem.
I lige måde.
- Hvordan har De det i dag? - Jeg har det meget bedre.
Befinder De Dem godt her?
- Alle har været så flinke. - Hvordan med Deres bronkitis?
Mr. Merrick synes godt om maden her.
Den er langt bedre, end jeg er vant til.
For hvad var det?
- Kartofler. - Jeg kan forstå, at De fik prygl.
Jeg har det meget bedre nu.
Strålende. Hvad synes De om mr. Treves? Som lærer, mener jeg.
Alle... har været så flinke.
Hvor længe var De og mr. Treves om at forberede den her samtale?
...så flinke.
Jeg forstår. Det var hyggeligt at møde Dem.
Farvel.
Det var flot, John. Jeg kommer igen om et øjeblik.
"Herren er min hyrde, mig skal intet fattes."
"Han lader mig ligge..."
Godt forsøgt, Treves. Men han gentog jo bare Deres ord.
Undskyld, jeg tog Deres tid.
"Han kvæger min sjæl..."
Han hører ikke hjemme her. Han må under konstant opsyn.
Jeg beklager meget. Farvel.
"Skal jeg end vandre i dødsskyggens dal, jeg frygter ej ondt, -
- thi du er med mig, din kæp og din stav..."
Mr. Carr Gomm!
- Hvad er der? - Det der...
Det har jeg ikke lært ham.
"Kun godhed og miskundhed følger mig alle mine dage, -
- og i Herrens hus skal jeg bo."
- Hvor kender du resten fra? - Højst besynderligt.
Hvor kender du resten af salme 23 fra?
Jeg læste i Bibelen hver dag.
Jeg kender den udmærket. Ligesom bønnebogen.
Salme 23 er smuk. Min yndlingssalme.
Treves, kom ned til mig bagefter. Jeg har noget vigtigt at sige Dem.
Farvel, mr. Merrick. Jeg håber virkelig at se Dem igen.
Hvorfor sagde du ikke, at du kan læse?
Jeg var bange.
Jeg var endda bange for at tale.
Tilgiv mig.
Kan De forestille Dem, hvordan han har haft det?
- Ja, det tror jeg. - Det tror jeg ikke.
Det kan ingen af os.
"Hans udseende er så frygteligt, at kvinder og de nervøst anlagte -
- flygter i rædsel ved synet."
"Om end han ikke kan skabe sig en levevej på normal vis, -
- er han ovenud intelligent. Han kan læse og skrive og har et mildt sind."
"Ja, direkte ædelt."
Den herre vil jeg meget gerne møde.
- Har du læst det her? - Næ.
- Hør lige engang... - Stille, stille!
Hør engang...
Det her er et brev til "London Times" fra hospitalsdirektøren.
"I et af vore loftsværelser har vi en mand ved navn John Merrick."
"Så frygtelig at skue, at han end ikke kan gå i haven."
"Han blev kaldt Elefantmanden grundet en forfærdelig deformitet."
"Hans udseende er så frygteligt, at kvinder og de nervøst anlagte -
- flygter i rædsel ved synet."
Og hvordan får man så ham at se? Spørg go'e, gamle Sunny Jim.
- Lad os gå. - Klap lige hesten.
Vi må afvente det rette tidspunkt. Lige nu bor han på loftet.
Men i morgen flytter de ham til Bedstead Square. Lige i mine arme.
Og så kan I, for en passende pris, -
- få noget at se, som I aldrig nogensinde vil se mage til.
Så, piger. Entusiastiske frivillige skal se lidt muntre ud.
Sæt kraven rigtigt.
Og husk, at der under ingen omstændigheder -
- overhovedet -
- må tages spejle med ind på hans værelse.
Skal vi...?
- Han er så grim. - Meget muligt, men du hjælper til.
- Har De det bedre, mr. Merrick? - Ja.
- Deres nye tøj klæ'r Dem godt. - Mange tak.
- Men hvis der ikke var andet...? - Nej, der er ikke noget.
Klar til te?
Gå indenfor, John.
Lad, som om du er hjemme.
Kom og sig goddag.
Mr. Merrick, det her er min kone. Anne, det er John Merrick.
Det glæder mig at møde Dem.
Hvad er der galt?
Det er bare det, at jeg ikke er vant -
- til at blive behandlet så pænt af en så smuk kvinde.
- Vil De have en kop te, mr. Merrick? - God idé.
Vil du se resten af huset? Lad mig vise dig rundt.
Hvordan er teen?
Virkelig god.
Jeg har virkelig nydt mit besøg her.
Det er pænt af Dem at invitere mig hjem.
Jeg er ked af, at jeg sådan blamerede mig.
Overhovedet ikke.
Jeg synes godt om den måde, De har stillet billederne på kaminen på.
- Gør man sådan i alle hjem? - Ja, det skulle jeg mene.
Hvem forestiller de?
Det her er slægtninge, og det der er vores børn.
- Børn...! Må jeg ikke se dem? - Jo, selvfølgelig.
- Hvor er børnene henne? - De er ude med deres venner.
- Venner... - Og det her er Fredericks mor.
Og det her er mine forældre.
De har så... fine ansigter.
Det har jeg også altid syntes.
Vil... Vil De se min mor?
Din mor? Ja, meget gerne.
Hun...!
- Mr. Merrick, hvor er hun smuk. - Hun... har et ansigt som en engel.
Jeg må...
...have været en stor skuffelse.
Nej, mr. Merrick. Så kærlig en søn kan aldrig være en skuffelse.
Kunne jeg bare finde hende.
Hvis hun kunne se mig i så gode venners selskab, -
- ville hun måske elske mig, som jeg er.
Jeg forsøgte virkelig at være god.
Åh, undskyld.
- De må ikke... - Undskyld.
Hvad laver De?
Hvad er det?
Nå, det er St Philip's.
Hvor er det flot. Vinduerne og buegangene passer præcis.
Gid... jeg kunne sove som normale mennesker.
Mr. Treves...
Der er noget, jeg længe har villet spørge Dem om.
Ja?
- Kan De helbrede mig? - Nej.
Vi kan tage os af dig, men vi kan ikke helbrede dig.
Nej... Det tænkte jeg nok.
Kom ind.
Godmorgen.
Der er en, der gerne vil møde dig.
Tillad mig at præsentere en af engelsk teaters strålende stjerner:
- Mrs. Kendal, mr. John Merrick. - Goddag, mr. Merrick.
Goddag.
Jeg har noget til Dem... Det virker vel ikke for anmassende?
- Slet ikke. - Jeg vidste, De ville forstå.
Så lader jeg Dem alene.
Værsgo.
Nu må De ikke tro, at alle og enhver får mit billede.
Det ville jeg aldrig tro.
Hvor smukt... Hvor er De...
Det skal stå på hæderspladsen...
Ved siden af min mor.
- Hvor er hun køn. - Ja.
Jeg ser, at De er ved at bygge... en kirke?
Nej, det er en katedral. Se selv.
Min fantasi må kompensere for det, -
- jeg ikke kan se herfra.
Mr. Treves sagde, at De var ved teatret.
- Bor De der? - Næ, jeg arbejder der kun.
Det må være vidunderligt bare at arbejde der. Er der smukt?
- Har De aldrig været der? - Desværre ikke.
Det må De prøve! Det er jordens dejligste sted... Rent subjektivt.
Teatret er... romantik.
Romantik... Åh, ja.
Hvilket minder mig om denne gave.
- Har De læst den? - Nej, men det agter jeg sandelig.
"Romeo og Julie".
Den har jeg godt hørt om.
"Har denne vanhellige hånd kunnet plette så skær en helgen, -
- lad da mildt til bod -
- mine læber, to pilgrimme rødmende som blod, -
- dens synd udslette med det blideste af kys."
"Nej, pilgrim, du din hånd for hårdt forklager."
"Den øved ikkun dydig andagt nys."
"Thi helgenhånd mod pilgrims håndtryk tager, -
- og hånd mod hånd er valfartsmandens kys."
"O, helgen. Lad læber handle da i hænders sted."
"Bønhør dem, tvivlens sky du sprede."
"Skønt bøn er hørt, en helgen ej sig rører."
"Ej heller, når jeg bønnens frugt hjemfører!"
"Det var min synd, din mund fra min tog bort."
Og så kysser de hinanden.
"Så rør da mine læber, at du synden fra dem tage."
"Synd af mine læber? O søde klage!"
"Giv mig fort min synd igen."
Mr. Merrick, De er slet ikke en elefantmand.
- Ikke det? - Nej. De er Romeo.
"Mrs. Kendal, byens societydronning, var på London Hospital forleden."
"Nej, den begavede skuespillerinde er ikke syg. Hun besøgte en ven."
"Og hvem var den heldige modtager af denne gæst?"
"Ingen ringere end John Merrick, Elefantmanden, -
- som vore læsere utvivlsomt kender."
"Efter tre kvarters hyggesnak -
- forærede mrs. Kendal mr. Merrick et signeret portræt."
Jeg har selv set det.
"Grundet en skamfering af voldsomt omfang -
- er mr. Merrick aldrig blevet præsenteret i Londons selskabsliv."
"Men vel vidende at mrs. Kendals veje hurtigt betrædes af andre, -
- er spørgsmålet, om ikke London præsenterer sig selv?"
Den her spadserestok er virkelig fiks.
Langt mere elegant end min gamle.
Mere te?
Jeg kommer ikke så meget ud, som jeg selv gerne ville, -
- fordi mit udseende selvsagt foruroliger folk.
De ryster... Trækker det fra vinduet?
Nej, tak, jeg har det fint. De skal ikke...
Ser De, folk er bange for det, de ikke forstår.
Og det er også svært at forstå.
Selv for mig, fordi min mor var så ualmindelig smuk.
Jeg tror ikke, han skal have flere gæster i dag.
- Jeg skal nå min forelæsning... - Sir, må jeg lige tale med Dem?
Hvad er det?
Jeg forstår ikke helt, hvorfor de lukker den slags mennesker derind.
Fordi det er godt for ham.
De så selv deres ansigter. De skjulte ikke deres afsky.
De kommer kun for at kunne imponere deres venner.
- Er De ikke lidt streng nu? - Hvabehar, sir?
Viste De måske nogen kærlig omsorg i begyndelsen?
Jeg badede ham, madede ham og gjorde rent efter ham.
Og hvis "kærlig omsorg" kan betyde pasning og praktisk pleje, -
- så har jeg vist ham kærlig omsorg, og sådan er det!
Det var ikke sådan ment, mrs. Mothershead.
Jeg sætter stor pris på Deres indsats.
Men jeg er hans læge og må handle til hans bedste! Og nu må jeg gå.
Hvis De vil høre min mening, så bli'r han bare overbegloet igen.
Tak.
Natten.
Freddie? Hvad er der galt, Freddie?
- Jeg tænker på mr. Bytes. - Hvorfor dog det?
Han og jeg ligner hinanden meget.
Hvilken absurd tanke.
Jeg har gjort mr. Merrick til en raritet igen.
Blot på et hospital i stedet for et gøgl.
Jeg er altid i aviserne. Jeg bliver rost til skyerne.
Og visse patienter beder direkte om at få mig.
Selvfølgelig. Du er en god læge. John har aldrig været mere lykkelig.
- Og det er kun takket være dig. - Men hvorfor gjorde jeg det?
Hvad mener du?
Er jeg et godt menneske eller et slet menneske?
Rolig nu, min gode ven. Vil De ikke sidde ned?
Normalt begynder vi med godkendelse af referatet.
Men da denne sag er så presserende, -
- bør vi nok gå direkte over til John Merricks sag...
Hr. formand! Så vidt jeg kan se, har det væsen intet at gøre her.
Jeg er dødtræt af denne jagt efter vanskabninger, -
- der drives af disse unge, ambitiøse læger.
Ét er at stille dem til skue for patologsammenslutningen.
Men at spilde vores kostbare tid på at begære husly til det uhyre!
Pas dog lidt på, John...
Der kan ganske enkelt ikke herske nogen tvivl.
Spørgsmålet er ikke, hvorvidt han skal være patient, -
- men hvornår de stuer står ledige til mere trængende patienter.
Jeg foreslår, at Elefantmanden straks sættes ud.
Vi skal helbrede de syge. Vi skal ikke passe cirkusdyr!
Jeg har ikke yderligere kommentarer.
- Kan vi skride til afstemning? - Og De står altså fuldstændig fast?
Har formanden da ikke ører? Jeg er ubøjelig!
Jeg står fast.
Og jeg kan ikke tales fra det. Kan vi så få stemt?
Jo, Broadneck, tiden er vist inde. Mine herrer...
Hendes Kongelige Højhed Alexandra, prinsessen af Wales.
Godmorgen... Jeg forstyrrer vel ikke?
Tværtimod. Vi sætter altid stor pris på Deres besøg.
Vi skulle netop til at stemme vedrørende mr. Merrick.
Hendes Højhed har vist stor interesse for mr. Merrick.
Det har både jeg og dronningen.
Jeg har et brev fra Hendes Majestæt, som hun har bedt mig læse op.
"Til ledelsen på London Hospital."
"Jeg ønsker at rose Dem -
- for den veldædighed, De har vist mr. John Merrick."
"Det er prisværdigt, at De har givet en af Englands ulykkeligste sønner -
- en sikker og rolig havn. Et hjem."
"For denne og andre gode gerninger rettet mod de fattige, -
- som mr. Carr Gomm har underrettet mig om, -
- er jeg Dem dybt taknemmelig." Underskrevet Victoria.
Jeg stoler på, at d'herrer handler som gode kristne.
Tak, frue. Vi skal alle gøre vort bedste.
Jeg foreslår, at mr. John Merrick indlægges her permanent, -
- såfremt vi tilkendes en årlig sum svarende til udgiften for en seng.
Hvem stemmer for?
Tak, mine herrer. Forslaget er vedtaget.
Ja... Kom ind!
Mr. Carr Gomm har noget, han vil sige.
Det er mig en fornøjelse at kunne byde Dem officielt velkommen hertil.
Ledelsen har vedtaget at give Dem disse stuer permanent.
Nu er det Deres hjem. Og hvor det glæder mig...
Velkommen hjem, min dreng.
Er det her... mit hjem?
Er De rar at takke ledelsen fra mig?
Jeg skal gøre alt for at vise mig venligheden værdig.
Er... det her mit hjem?
Ja, og den her hører til.
Dit toiletetui.
Mr. Treves... Tak!
Tak!
Tak, mine venner.
Mine venner...
Tak.
- Næste! - Hør lige...
- Dig igen? - Nej...
Disse to unge damer har ikke set det endnu.
Den er i vinkel, makker.
Ikke flere til denne forestilling!
- Må jeg gå med? - Sæt dig, Charlie!
I kan nå det i morgen.
- Er der plads til en til? - Hvis prisen er høj nok.
Der er plads.
Så, vær lidt stille!
Vi sku' jo nødig skræmme ham.
Goddag. Mit navn er John Merrick.
Og det er mig en stor, stor fornøjelse at møde Dem.
Jeg synes, De er usigelig smuk...
Så går tæppet!
Hvor ser du godt ud, skat. Lige som du skal være.
Du ligner sgu prinsen af Wales.
Venner! Elefantmanden!
Jeg sagde jo, han var hæslig.
Damerne vil måske kigge nærmere på ham?
En rigtig damernes ven, hva'?
Stik damernes ven et kys.
- Giv ham nu et kys. - Hold da op, Jack.
Så er det vist nok. Nu skal I sgu i seng.
Så, vær lige lidt stille!
Nu skal I bare se.
Forestillingen er forbi. Vi mødes på "The Peacock".
Skrub så ud.
Sådan, var det lidt bedre?
Det gav godt i aften.
Her, køb dig en godbid.
Min dyrebare.
John?
John!
Mr. Treves. Jeg ved, hvad der skete i nat.
Du milde Gud.
Hvor er han? Hvor er mr. Merrick?
John...?
Hvor er mr. Merrick?
- Jeg ved ikke, hvad De mener. - Du skal ikke lyve!
Du blev set. Du står i ledtog med Bytes, ikke?
Hvor har I ført ham hen?
Jeg har ikke ført ham nogen steder. Og hvem er Bytes?
Vi morede os bare.
Vi rørte ham ikke. Vi fik os bare et godt grin.
- Han er væk, dit svin! - Da jeg gik, sad han på sengen.
Så hør dog efter! Jeg kender ikke Bytes.
Folk vil betale penge for at se Deres uhyre, og jeg inkasserer.
Det er dig, der er et uhyre. Forsvind med dig!
De skal sgu ikke fyre mig.
Jeg fortryder intet, og det er kun Mothershead, der kan fyre mig.
Fyret!
Lad mig sige Dem noget, Treves. Jeg delte Deres følelser for John.
Nu er han højst sandsynligt ført over til kontinentet.
De kan ikke rejse efter ham. Deres patienter har brug for Dem.
De gjorde Deres bedste. Husk det, Treves.
Deres bedste.
Mesdames, messieurs.
Le terrible...
Homme Elephant.
Rejs dig!
Drej rundt!
Dans!
Kom med skamlen.
Sig som en elefant!
Op, din skiderik.
Sikke nogle smukke dyr.
Og hvor har du mange.
Den udspekulerede satan.
Han gør det kun for at trodse mig!
Kun for at trodse mig, og nu kan det være nok!
- Bytes, han er syg. - Så lad ham dø!
Men tro ikke, at jeg gider begrave den...
Kødklump!
Sådan er det.
Lad mig få fat i den fedtklump!
Lad være.
Bytes, hold nu op...
Vi har besluttet...
At få dig væk.
Den er fin, makker.
Lykke til, min ven.
Lykke til... Og hvem har mere brug for det end os?
Mister!
Hvorfor har De sådan et stort hoved?
Mister! Hvorfor har De sådan et stort hoved?
Sig det nu.
Nej!
Jeg er ikke en elefant!
Jeg er ikke et dyr!
Jeg er et menneske!
Jeg er... en mand!
Af vejen!
Mr. Treves, de har fundet ham!
De har fundet John.
Treves...!
Stå nu stille.
Hvor var det pænt af mrs. Kendall at give mig den kjole til i aften.
Ved mrs. Kendall, at John er ved at dø?
Ja, hun ved det godt.
- Hvordan ser jeg ud? - Forrygende.
Du vil slet ikke falde igennem. Du er forrygende.
Jamen, skal vi så gå?
Endnu engang... Jeg er dybt ulykkelig over det, der skete.
- Men jeg havde ingen anelse... - De må ikke bebrejde Dem selv.
Mr. Treves, De skal ikke være bekymret for mig.
Hvert af døgnets timer er mig en lykke.
Mit liv har fået indhold, fordi jeg ved, jeg er elsket.
Jeg har fundet mig selv.
Var det ikke for Dem, ville jeg aldrig kunne sige det.
Jamen... du har også gjort meget for mig.
Tak.
Nå, men nu henter jeg mrs. Mothershead og Nora.
Jeg er tilbage om lidt.
Udmærket, min ven.
Min ven.
Mrs. Kendal!
Deres Kongelige Højhed, mine damer og herrer.
Denne aften betød meget for mig, fordi den betød meget for en anden.
En mand, der kender og elsker teatret, -
- om end han er her for første gang.
Jeg og hele kompagniet ønsker at dedicere -
- denne forestilling til mr. John Merrick.
Min allerkæreste ven.
Rejs dig, de vil se dig. Gør det bare, John.
Jeg var fuldstændig overbevist om, -
- at trolden aldrig ville slippe ud af fangehullet.
Du morede dig altså rigtig?
- Det var vidunderligt. - Så må vi gøre det om igen en aften.
- Det håber jeg virkelig. - Det skal vi nok.
Godt, det glæder mig.
Nå, jeg må hjem og have min nattesøvn.
Godnat, og sov godt.
Og i lige måde, min ven.
Det glæder mig virkelig, at du morede dig... Godnat.
Den er... færdig.
Aldrig, aldrig vil noget dø.
Strømme vil flyde, vinde blæse.
Skyer over himlen gå, hjertet slå.
Intet dør.
Filmen er baseret på John Merricks faktiske livshistorie, -
- og ikke på teaterstykket af samme navn.